Максимилиан Волошин
Сред сумрака зелен искрящи…

Превод от руски: Петър Велчев, 2008

chitanka.info

Сред сумрака зелен искрящи…[0]

Сред сумрака зелен искрящи, суеверни

възторзи плъзнаха над родните поля,

и мигом думите изчезнаха в мъгла —

подплашени ята от лястовици черни.

И черни сводове, и бледи светлини

отплуват в речната сияеща безбрежност.

В душата ми расте такава нежност!…

Как бавно нижат се разплавените дни…

И аз за първи път смирено коленича,

и мойто, мъртвото… единствено сърце

от теб поемам — като сиво птиче,

което стоплила си в своите ръце.

1905

[0] Стихотворението е изпратено в писмо до М. Сабашникова. Там то е озаглавено на френски „Résignation“, т.е. „Смирение“. Поетът пише: „Аз сега разбирам смирението. Сега за мен има само един път, един изход — да забравя за себе си“. (Цит. по: М. Волошин. Стихотворения. Ленинград, 1977, с.395.) ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.